ובשנת אחת, לכורש מלך פרס, לכלות דבר-יהוה, מפי ירמיה: העיר יהוה, את-רוח כורש מלך-פרס, ויעבר-קול בכל-מלכותו, וגם-במכתב לאמור.
כה אמר, כורש מלך פרס כול ממלכות הארץ, נתן לי יהוה אלוהי השמיים; והוא-פקד עליי לבנות-לו בית, בירושלים אשר ביהודה.
מי-בכם מכל-עמו, יהי אלוהיו עימו, ויעל, לירושלים אשר ביהודה; וייבן, את-בית יהוה אלוהי ישראל הוא האלוהים, אשר בירושלים.
וכל-הנשאר, מכל-המקומות אשר הוא גר-שם ינשאוהו אנשי מקומו, בכסף ובזהב וברכוש ובבהמה; עם-הנדבה לבית האלוהים, אשר בירושלים.
ויקומו ראשי האבות, ליהודה ובנימין, והכוהנים, והלויים; לכול העיר האלוהים, את-רוחו, לעלות לבנות, את-בית יהוה אשר בירושלים.
וכל-סביבותיהם חיזקו בידיהם, בכלי-כסף בזהב ברכוש ובבהמה ובמגדנות לבד, על-כל-התנדב.
והמלך כורש, הוציא את-כלי בית-יהוה, אשר הוציא נבוכדנאצר מירושלים, וייתנם בבית אלוהיו.
ויוציאם, כורש מלך פרס, על-יד, מתרדת הגזבר; ויספרם, לששבצר, הנשיא, ליהודה.
ואלה, מספרם: אגרטלי זהב שלושים, אגרטלי-כסף אלף, מחלפים, תשעה ועשרים.
כפורי זהב, שלושים 
כל-כלים לזהב ולכסף, חמשת אלפים וארבע מאות; הכול העלה ששבצר, עם היעלות הגולה מבבל, לירושלים.
